- Er dette en tid å komme på? - Jeg ville ikke vekke deg.
- Alle i 56 B er på ferie. - Alle sammen?
Ja. Kaptein Hastings er på jakt, og sekretæren besøker søsteren.
- Franskmannen, da? - Han er utenlands et sted.
Nå husker jeg det. Håper han har det bra.
Takk.
- Mr Poirot! Så hyggelig å treffe deg. - Mademoiselle...?
Pamela Lyall.
Jeg gjenkjente deg på hotellet. Jeg beundrer deg svært.
- Får jeg hekte armen i din? - Så gjerne, det er en fornøyelse.
- Er du i fare? - Det er en svært iherdig mann...
Med så få gjester på hotellet er det stor fare for at han biter seg fast.
Den galopperende major Barnes.
Han er her for å fiske, sier han.
Engelskmenns oppførsel utenlands er forunderlig, synes jeg.
Han klyper i det minste ingen i baken.
- Se på dem. Alltid ute etter bråk. - Kanskje det.
Engelskmenn er mer kaldblodige. De er mer beregnende.
Vi har kjørt båt hele dagen. Vi vil gjerne fram til hotellet.
Sørg for at bagasjen blir med.
- Unnskyld. Er bilene fra hotell Palace? - Ja, hva så?
- Vi skal også bo der. - Dere må vente til de kommer tilbake.
Kjør til hotellet. Og prøv å unngå å kollidere i noe.
Kom, kjæreste.
Du store min tid. Det er jo Valentine Chantry. Hun het Dacres før.
Jeg trodde ikke dette var hennes stil.
Er hun ikke flott?
- Har hun giftet seg på nytt? - For femte gang.
Han ser ut som en gorilla. Dyrisk tiltrekning, kanskje.
Dette ser lovende ut.
Hallo!
Jeg har lett etter deg overalt, lille dame.
- Fisker du ikke i dag, major? - Jo, men jeg fikk ingenting.
Du fisker kanskje for nær land. Jeg så deg i havnen.
Du har nok rett. De sprenger for mye.
De late fiskerne sprenger dynamitt. Fisken holder seg ute til havs.
Endelig. Bær opp bagasjen vår øyeblikkelig.
- Hvorfor ble vi ikke hentet tidligere? - For et vidunderlig sted.
Det er fint, men reisen var aldeles grusom.
- Det blir vel godt å bade og hvile. - Det kunne vi gjort i Brixham.
- Du kommer til å elske det. - Det er din innstilling.
Etter et bad og en natts søvn føler jeg meg kanskje bedre.
Tony, kjære. Sigarettetuiet mitt.
Jeg føler meg kritthvit i sammenlikning.
Hun er virkelig heldig.
Du store min. Stranddrakten er helt feil.
- God morgen. - God morgen.
For en vidunderlig dag.
- Skal jeg sette din her? - Ja, så jeg får litt sol.
Jeg får fregner istedenfor å bli brun.
- Har du vært på Rodos før? - Nei. En god idé, kjære.
Vi visste ingenting om øya. Ikke at den var italiensk engang.
- Men det er langt fra England. - Kom dere via Brindisi?
Ja, med ferjen i går kveld.
Havet er nydelig. Så blått.
- Vi bør nok bade litt, Douglas. - Ja. Om en stund.
Kan du rette ut håndkleet mitt, kjære?
Tony, kjæreste. Jeg glemte ansiktskremen i badehuset.
- Du kan vel hente den for meg? - Ja visst, kjæreste.
- Han må være gal etter henne. - Det er deilig og varmt, Douglas!
Kom!
- Skal du ikke bade? - Jeg vil bli ordentlig varm først.
Jeg får ikke av lokket! Jeg er så håpløs med slikt.
Kan du kanskje...?
- Kan jeg hjelpe deg? - Takk. Jeg får aldri åpnet noe.
Så flink du er. Du klarte det.
Vi kom nok på samme ferje.
- Var det Douglas? - Ja, Douglas Gold.
Douglas var så hjelpsom. Min mann Tony.
- Hva heter din kone? - Marjorie.
Mennesker har et visst atferdsmønster. Ikke sant, mr Poirot?
- En ganske stereotyp atferd. - Précisément, mademoiselle.
- Er ikke din kone med, Douglas? - Nei, hun følte seg ikke helt frisk.
Hun fikk nok for mye sol i formiddag. Så jeg kom alene.
Vi får gjøre det beste ut av situasjonen, på egen hånd.
- Madame Gold. - Mr Poirot.
De har funnet fossiler fra både ferskvann og saltvann.
Fascinerende!
- For en nydelig dag. - Vi er alltid heldig med været.
- Badet du ikke i ettermiddag? - Nei, bare en gang om dagen.
Vi skulle reist til den gamle bydelen, men vi må ha misforstått hverandre.
Mr Poirot. Når man ser så mye ulykke-
- og skilsmisser, setter man pris på sin egen lykke.
- Det gleder meg at du synes det. - Det er synd på de som er ulykkelige.
Mrs Chantry, for eksempel.
- Madame Chantry? - Det er synd på henne.
Trass i penger og skjønnhet-
- er hun nok en slik kvinne som menn går lei av.
Tror ikke du det?
Menn er som barn. De tror på alt.
Du er visst detektiv?
- Hvor lenge blir du på Rodos? - Jeg reiser dessverre på lørdag.
Douglas. En Pink Gin! Jeg bare må ha en Pink Gin.
Var det et deilig bad, Tony? For en vidunderlig dag, miss Lyall!
- Tony? - God ettermiddag.
Skal vi gå den veien?
- Valentine har sine metoder. - Jeg liker ikke dette.
Ikke jeg heller.
Jo, ærlig talt gjør jeg det.
Jeg har arrangert en liten utflukt i morgen.
To timer med bil bare for å se ruiner.
Vent til dere får se utsikten!
Du store min tid.
C'est magnifique!
Se!
Se, en slange!
- Så nydelig. - Jeg synes vi skal gå tilbake.
- Vi er ikke trygge her. - De er overalt.
Før i tiden ble Rodos kalt slangenes øy.
- Mønsteret er en tydelig. - Det er en advarsel.
Det gir byttet en mulighet til å oppdage angriperen.
Var alle mordere like tydelige, ville jeg vært arbeidsløs.
Må de virkelig spille? Det er umulig å høre sin egen stemme.
Man må ta skikken dit man kommer.
- Jeg forstår ikke et ord på menyen. - Ta min. Den er delvis på engelsk.
- Er dette fin? Det likner Pink Gin. - Douglas bestilte det.
Det er grusomt. Jeg tror ikke på skilsmisse.
I dag er det slik at man trekker seg i det øyeblikket man ikke trives.
Enkle giftermål og enkle skilsmisser. Det er avskyelig.
Du vet visst mye om ekteskap, mrs Gold.
- Tilgi meg! Jeg... - Du har hørt for mange sladrehistorier.
- Vakre kvinner behandles uten respekt. - Jeg mente ikke...
Marjorie! Det var unødvendig.
Hvorfor er du på ferie med din kone egentlig?
- Du har bare øye for Valentine. - Ikke vær latterlig.
Hvis dere tror dere kan lure meg, tar dere feil. Så enkelt er det ikke.
Er dere klare til å bestille nå?
"Innvoller på spidd"... Er det lammenyre?
På grillspidd? C'est parfait. Jeg tar "innvoller på spidd".
Mr Poirot. Tilgi meg, jeg vil være alene.
- Kan jeg gi deg et råd, madame? - Ja, det kan du gjerne.
- Din mann elsker deg, det vet jeg. - Hvordan kan du vite det?
Hun har slukt ham med hud og hår. Han ser ikke på meg. Uutholdelig!
Mitt råd er: Reis herfra før det er for sent.
For sent? Hva mener du? Du skremmer meg.
Ja. Det er også det jeg ønsker.
- Men hvorfor? - Det er mitt råd.
Reis herfra hvis du har livet kjært.
Det er trist å se deg reise. Billetten ligger i passet.
- Er bestillingen bekreftet? - Kahytt på nattbåten.
- Spiser du middag i kveld? - Ja, noe lett før reisen.
Major Barnes har skaffet barbouni.
Mulle blir utmerket. Merci.
Det er best å overrumple dem tidlig om morgenen.
Nei, nei, nei!
Nei! Forsiktig!
Regardes!Se.
Så. Les autres ici. De andre her.
Det er bare løgn, men han er blendet. Han vil skilles. Hva skal jeg gjøre?
- Mademoiselle. - Så trist at du reiser, mr Poirot.
Nå begynner det å skje ting. Chantry og Gold har virkelig stelt det til.
Marjorie tror at Valentine vil forlate Chantry for å gifte seg med Douglas!
Se. Der er de.
Jeg tror ikke at Chantry gir seg så lett.
- Hvem kunne ant noe slikt? - En påkjenning, uten tvil.
Se!
- Det er litt latterlig. - Ja, virkelig.
- Jeg er helt enig. - Skal vi slå følge?
Jeg håpet nesten på et mord så du kunne bli.
Pent.
Damene har kjørt en tur. En forsoningsgest, tror jeg.
- Det har vært mye kjekling. - Virkelig.
- Trist at vi ikke rekker å snakke. - Du har vært opptatt.
- Fisken var utsøkt. - Så morsomt at du likte den.
- Hvor kjøpte du den? - Hva mener du? Jeg måtte langt ut.
Dine interesser ligger nok nærmere land.
- Bilen min, takk. - Selvsagt, mr Poirot.
Italienerne styrker havneforsvaret for militære formål.
Du er svært observant.
Det er nødvendig i begge våre yrker, major.
Merci.
- Flott spilt, Douglas. - Takk. Skal jeg...?
- Var det et godt parti? - Han er for god for meg.
- Han avsluttet med 46 poeng. - Ren flaks. Jeg forsikrer om det.
- Hva vil du ha? - Pink Gin, takk.
- Takk. Whisky og soda. - To whisky og soda.
Bagasjen min, takk.
Jeg har alltid jobbet hardt og ikke hatt tid til ferier.
- Jeg har sett et og annet. - Unnskyld meg.
Tony. Det var nydelig. Dere skulle blitt med alle sammen!
- Hvor har dere vært? - Ved Apollontempelet.
- Vi må kjøre dit i morgen. - Det høres ut som en god idé.
- Hva vil du ha, miss Lyall? - En Sidecar, takk.
- Pink Gin! - Ta den. Jeg bestiller en ny.
- Mrs Gold? - Appelsinbrus, takk.
Den trengte jeg.
- Vil du ikke ha noe sterkere? - La gå, da. En gin med ingefærøl.
- Det føles som om vi feirer noe. - Gin med ingefærøl.
Neste.
Kom hit, sir.
Jeg har villet si til deg at du alltid er så velkledd.
- Hva er det? - Jeg trenger bare litt vann.
Kelner!
- Jeg føler meg litt underlig. - Har du satt noe i vrangstrupen?
- Jeg får ikke puste. - Kelner! Vann! Fort!
- Hva er det? - Chantry!
- Hva er det? - Jeg vet ikke. Drinken smakte rart.
- Din Pink Gin? Denne? - Gi plass.
Drikk dette, Val.
- Hva gjør vi? - Jeg henter en lege.
Det var min drink, Gold. Hva helte du i den?
Hun er død. Hun er død.
Du har drept henne. Du ville drepe meg, men du drepte henne.
Du blir hengt for dette. Det skal jeg sørge for.
Jeg... Jeg har ikke gjort noe.
Jeg har sagt det flere ganger. Jeg er på ferie!
Jeg er belgisk statsborger. Dere har ingen rett til å holde meg her.
Du reiser ikke uten å gjøre rede for alle dine bevegelser.
Båten har allerede gått! Idiot!
Mademoiselle Lyall!
- Hva er det? - Jeg trodde du hadde reist!
Du må komme straks! Valentine Chantry er død.
Ektemannens drink var forgiftet, og hun drakk den.
- Jeg var redd for det. - Hvorfor gjorde du ingenting?
Hva kunne jeg gjort? Sagt til politiet at noen hadde mord i sinne?
Jeg kommer.
Jeg har viktigere saker å ta fatt på.
Jeg er detektiv, ikke spion!
Vær vennlig å sende bagasjen til hotell Palazzo di Rhodi.
Jeg var tiltrukket av henne. Det blir jo alle. Det var uskyldig.
- Betrodde hun seg til deg? - Litt.
- Var Valentine Chantry lykkelig? - I ekteskapet, mener du?
Hun var ganske forvillet og redd. Redd for Chantry.
Han ble sjalu på alle som viet henne oppmerksomhet.
Hun var hjelpeløs. Jeg ville beskytte henne.
Men alt gikk galt. Chantry ble rasende og Marjorie hysterisk.
Monsieur Gold...
Elsker du din kone?
Selvsagt gjør jeg det. Hun betyr alt for meg.
- Er du katolikk? - Ja.
Din tro vil være til stor trøst.
Er han fremdeles her?
Du har vært her altfor lenge. Du må gå nå!
Poirot!
- Jeg blir hengt for dette. - Ikke om jeg får et ord med i laget.
Giften var i flasken som vi fant i mr Golds jakke.
De eneste fingeravtrykkene på den var Douglas Golds.
Mrs Chantry var svært vakker.
Hun og mr Gold ble begeistret for hverandre.
Men Chantry var havesyk og voktet sin kone.
Elskeren forgiftet ektemannens glass,-
- men fruen drakk det isteden.
En scene som er en italiensk opera verdig.
Jeg formoder at mr Gold selv tømte lommene sine?
Da er det ikke overraskende at hans fingeravtrykk var på flasken.
Er det ikke merkelig at den beregnende morderen-
- ble tatt med flasken i lommen?
Ingen tvil. Når engelskmenn kommer til varmere strøk,-
- blir de kanskje mer lidenskapelige. Basta!
- Sørg for at han forsvinner. - Men mr Gold tilstår ikke.
Han bedyrer sin uskyld,-
- men det er ikke noe forsvar at feil person døde.
- Hvorfor får jeg ikke passet mitt? - Det er politiets ordre.
Min kone skal begraves i England, ikke i en italiensk avkrok!
Jeg skal med båten som går i ettermiddag!
Kaptein Chantry...
Jeg kan ikke kompensere for din hustrus død. Ord strekker ikke til.
Men jeg må si at jeg har mistet en ektemann.
Hadde vi bare lyttet til ditt råd.
Hvilket råd?
Mr Poirot rådet oss til å forlate øya.
Jeg skulle ønske du hadde advart meg også.
Skal du besøke din ektemann? Han er uskyldig, tro meg.
Du kan være trygg på at han snart blir løslatt.
Unnskyld meg.
Kan jeg få en kopp urtete på terrassen?
- Hva er det som foregår, Poirot? - Du forklarer aldri mysteriene.
Jeg har sagt at mr Gold er uskyldig.
- Da må det være en av oss! - Nettopp. Merci.
Og vi vet hvem når vi vet hvor giften kom fra.
Problemet er at politiet ikke lar meg fortsette.
De mener at saken er klappet og klar.
Da kan kanskje jeg hjelpe deg.
Jeg håper at jeg kan stole på dere.
Rettsmedisineren er en venn av meg.
Du forstår sikkert at saken er delikat.
Mais oui.
Jeg kom hit på ferie og ble forelsket i stedet.
- Har du analysert giften? - Ja, den er herfra.
Et svært gammelt middel som er blitt brukt i lang tid.
Legende i uttynnet form, dødelig når den er ren.
Ormebitt. Det er gift fra en hoggorm.
Det hersker mye overtro her.
Det kalles "diliterio ockias".
- Hvor kan man få tak i noe slikt? - Ikke på apoteket.
En kvakksalver, kanskje. Prøv i gatene her omkring.
Svartskjorter.
Det er så mange gater. Hvor begynner vi?
Vi later som vi er gale engelskmenn som går tur midt på dagen.
Vi må håpe at den gamle bydelen avslører sine hemmeligheter.
Kom.
Det er i orden.
Nei, jeg vil ikke kjøpe gift.
Jeg vil vite om dere har solgt det til noen.
I går eller dagen før.
Lang?
Var håret hans som mitt? Eller mørkere?
Ikke mann. Kvinne.
Ja, en engelsk kvinne.
Poirot! Mrs Gold kjøpte giften.
Naturligvis. Forstår du nå?
Hvorfor ville hun hjelpe ektemannen med å forgifte Chantry?
Spørsmålet er ikke hvem som mislyktes i å myrde Chantry,-
- men hvem og av hvilken grunn som lyktes i å myrde hans kone.
- Hva har hendt? - En hendelse.
Passene er stjålet.
Mrs Gold begynte å skrike da en kneler kom inn på rommet hennes.
Resepsjonisten forlot resepsjonen.
Er kaptein Chantry fremdeles på hotellet?
Viens.
- Marjorie Gold og Chantry?! - Ja.
Den evige trekanten. Men ikke den som vi skulle se.
Det var madame Golds og Chantrys reaksjoner-
- som fikk deg til å tro at mr Gold var forelsket i Valentine Chantry.
Det var dyktig gjort.
Marjorie Gold og Chantry hadde innledet forholdet i England.
Planen var å utføre udåden her, foran et publikum.
Chantry helte giften i sin drink og ga den til sin hustru.
Så lot han flasken gli ned i lommen til Douglas Gold.
Så fryktelig!
Vi må hindre dem fra å forlate øya. De har allerede passene sine.
Jeg undersøker båten til Brindisi. Du spør om noen har sett dem.
Unnskyld. Er det engelske passasjerer om bord?
Major Barnes!
Jeg må holde spillet gående. Sverdfisken er fem år gammel.
Det er ikke italienerne jeg holder øye med. Chantry har begynt å fiske.
Han og mrs Gold er på vei mot det tyrkiske fastlandet.
- Når forsto du at det var mrs Gold? - Hun gjorde en feil.
Poirot! Se der framme!
På tavernaen antydet hun at ektemannen ville skilles.
Men jeg visste at mr Gold var katolikk.
Det virket ikke rimelig, så sant det ikke var et utspekulert spill.
- En båt! - Er han bevæpnet?
Nei, jeg tror ikke det. De har mer diskrete metoder.
Da tar jeg meg av Chantry.
- Det er den fordømte belgieren! - Kan ikke båten gå fortere?
Raskere!
- Dynamitt? - Ja, ta dynamitten!
Endre kurs!
- Hva er det? - Han har dynamitt!
Slipp dynamitten, ellers skyter vi!
Er han uskadd?
Gale engelskmenn! Hold opp med dette, ellers blir dere arrestert!
Det gjelder deg også, Poirot!
Stakkars Douglas Gold.
Han blir.
Han burde reist.
Jeg oppfordret hans kone til å reise, men hun brydde seg ikke om det.
- Kan ikke du bli noen dager til? - Det kan jeg dessverre ikke.
- Jeg nøt virkelig det lille eventyret. - Poirot! Skal du snike deg vekk igjen?
Overhodet ikke. Men jeg vil reise før 1.betjenten ombestemmer seg.
Hvis du ser meg i havnen, så lat som om du ikke kjenner meg.
Hvor skal du? Til Abessinia?
- Hvordan vet du det? - Strutsejakten begynner jo straks.
Au revoir.
Adjø, monsieur Poirot.
Jeg håper vi møtes igjen.
Au revoir, mademoiselle.